23.976
Tekstityksen versionumero: 1.1 Päiväys: 22.04.2009
Suomennos: A_atoli, zippi, juzkaaz, jazzzombie, Otukka, -
Trito, quasar, Socom, KniL, Matti_, Nemo, Snagglepuss ja Chip
Oikoluku: Chip
Olen Kuolema, Denny Colt.
Olet ainoa, joka on paennut kylmästä syleilystäni.
Mutten ole koskaan kaukana.
Kyllä. Olen aina kanssasi.
Jotakin suurta on tapahtumassa mutarannalla, Spirit.
Vanhan rahtilaivan hylyn luona. Kaduilla puhutaan, että Octopus voi olla asialla.
Tein siitä ilmoituksen, mutta kuka tietää, miten kauas hänen lonkeronsa ovat levinneet?
Keneen voimme luottaa?
Olen tulossa.
Kaupunkini. Se odottaa aina minua.
Kaikkina yksinäisinä iltoina se odottaa minua.
Se ei ole mikään pynttäytynyt petturi pukeutuneena kuin sakkoliha.
Ei, se on vanha kaupunki. Vanha ja ylpeä jokaisesta arvesta, halkeamasta ja rypystä.
Se on rakastettuni, leikkikaluni.
Se ei piilota itseään eikä historiaansa.
Hikeä, lihaksia ja verta sukupolvien ajalta.
Se nukkuu. Keskiyön ja aamunkoiton välillä vain varjot liikkuvat hiljaisuudessa.
Hitto, minulla ei ole aikaa tällaiseen.
Kaupunkini kirkuu. Se tarvitsee minua.
Se on rakkaani. Se on elämäni.
Ja olen sen sielu.
Älkää olko huolissanne, olette turvassa. Hengittäkää rauhassa.
Nostetaan teidät jaloillenne. Täällä, MacReady.
Hän on hyvä mies, voitte luottaa häneen. Kertokaa hänelle kaikki, mitä tapahtui.
- Kerron. - Soittakaa psykiatrillenne, jos teillä on sellainen.
Mikä oikein olette?
- Hän on Spirit. - Jumala häntä siunatkoon.
Kaupunkini huolehtii minusta.
Se antaa minulle kaiken tarvitsemani.
Väistä, Liebowitz. Minä ajan.
Sussman soitti. Jotain on tapahtumassa. Voi olla suurta.
- Kuinka suurta - Octopusin kokoista.
- Jeesus! Meidän täytyy soittaa apua. - Ei vielä.
Sussman haluaa pitää tämän toistaiseksi salassa.
Kyllä. Tule lähemmäs, tule kotiini.
Kuulitteko, pomo? Joka hemmetin yönä.
Lorelei. Kuoleman enkeli. Hän ei ole koskaan kaukana minusta.
Puhutaan, että vain merimiehet ja poliisit voivat kuulla hänet.
En ole merimies.
Enkä ole poliisi.
Poliisi kaatunut. Hoida ambulanssi.
- Soita Dolanille. Ei poliisipäällikölle, vaan lääkärille. - Hän hengittää.
- Spirit sanoo, että hän hengittää. - Pidä minut ajan tasalla.
- Sattuu ihan hitosti. - Ota rauhallisesti. Viemme sinut kotiin.
- Sinun olisi pitänyt nähdä se naikkonen. - Naikkonen?
Hän oli kaunis.
Puhu hänelle. Pidä hänet hereillä.
Etsi lisää jalanjälkiä, Liebowitz.
Hän oli kaunis.
Jos tämä on väärä laatikko, tapan sinut itse.
Hoida meidät pois täältä. Se oli Octopus.
- Tiedät, mitä hän voi tehdä. - Ole hiljaa ja vuoda.
Hän oli kaunis, eikä hän halunnut taistella.
Rauhassa. Hengitä nenäsi kautta, jos voit.
- Alkaa huimata. - Rauhassa.
Varokaa!
Viekää se kotiin, pojat. Haluamme juhlia koko yön tavatessamme Spiritin kanssa.
Mikään ei ole parempaa kuin piestä sinua koko yö.
Paitsi ehkä kananmunat.
- Missä rekka on? - Silken Floss on kaikkien aikojen kaunein nainen.
- Kuinka löydämme kotiin ilman häntä? - Silken Floss on kaikkien aikojen kaunein nainen.
- Hänen piti olla täällä. - Kuinka löydämme kotiin ilman häntä?
- Missä rekka on? - Löysin rekan!
Silken Floss on kaikkien aikojen kaunein nainen.
Lastatkaa laatikko ja nouskaa kyytiin, näytteet.
Olette tehneet petrimaljanne ylpeiksi.
Pomoa ei tarvitse odottaa, jos Spirit on täällä.
Octopus kiinnittää aina huomionsa arkkiviholliseensa.
Se on Spirit. Hänellä oli hattu päässä. Me katsoimme.
Sitten heillä menee koko ilta.
- Pomo sanoi samaa. - Pomo sanoi samaa. Olimme katsomassa.
Voi luoja. Kuulin kyllä.
Silken Floss on kaikkien aikojen...
Saat aikaan päänsärkyä, Octopus.
- Se pahenee ennen kuin helpottaa. - Olet oikeassa.
Naura nyt edes. Vessanpöntöt ovat aina hauskoja.
Minä katsoin.
Jo riittää. Lähdetään pois.
Kaunis poika.
Sitkeä poika.
Näemme pian uudestaan.
Minä aiheutan kuolemasi, Octopus.
Kuolemani? Ei onnistu. Kuolemaa hän väittää.
- Tapan sinut monin eri tavoilla. - Murskasin sinut kuin kananmunat.
Tuskinpa vain. Kaikki olisivat huomanneet, että tilanne sujui, kuten halusin.
Voithan unelmoida.
Olet vahinko. Sinua ei olisi koskaan pitänyt olla.
Ajatuksesi harhailevat, Octopus.
Puhut hulluja.
Kaltaisiamme ei ole muita.
- Meissä ei ole mitään samaa. - Ei mitään?
Osaat kuitenkin ottaa iskuja vastaan.
Aivan kuten minäkin.
Oletko koskaan miettinyt miksi?
- Ei ole edes käynyt mielessä. - Minä opetan sen sinulle!
- Opetan sen pian. - Minä opetan sinua.
- Kuka se sieltä ilmestyikään? - Pomo, meidän täytyy häipyä.
Hirveää kipua.
Hirveää kärsimystä.
Nuku.
Herää.
Herää. Hei, kulta.
- Ellen. - Olet huonossa kunnossa.
- Kolme luotia hartialihakseen ja rintaan. - Menivät suoraan läpi.
- Ruhjeita joka puolella. - Ellen, ne paranevat pian.
Kallossasi on selvästi suuri verenvuoto.
- Ei se ole mitään. Kuhmu vain. - Pelleilet kanssani.
- Olen kunnossa. - Ei, tämä on vakavaa.
- Et voi koetella onneasi tällä tavalla. - Pärjään kyllä.
Vuodat päästäsi.
- Melko tahmeaa jo. Loppuu pian. - Sinut täytyy tikata.
Ei. Tiedät, kuinka vihaan sitä. Kestää ikuisuuden.
- Älä pane vastaan. - Pärjään kyllä. Se vain...
Jokin on hukassa. Se on tärkeä.
- Tiedätkö, missä olet? - Toki.
- Missä kaupungissa? - Central Cityssä, Yhdysvalloissa.
- Mikä vuosi nyt on? - Tämä vuosi.
- Tiedätkö, kuka olet? - Spirit, hoitelen pahikset.
- Joskus he hoitelevat sinut. - Se sattuu aina, mutta paranen.
Emme kumpikaan tiedä miksi, mutta Octopus tietää jotain.
- Miksi sanot noin? - Koska hän sanoi tietävänsä jotain.
- Sekoilet. Tule. - En.
Katsopa tuota.
Se oli lähellä. Etsin sinua kaikkialta.
Nyt on parempi.
Todellakin.
Tuo antoi pisteen. Pääsi on sekaisin.
- Tuska, tänne! - Ellen!
Tohtori Ellen Dolan. Tulkaa tänne.
Kuulen nestettä hänen rinnassaan. Vaimea ääni, mutta se on siellä.
Kuulen myös. Vettä molemmissa keuhkoissa. Hänet täytyy saada Pegasukseen.
- Palaa kopterille. - Käännän hänet.
Jätä hänet siihen ja hae uudet hanskat minulle.
Vauhtia. Jos et toimi nopeammin, sinun täytyy poistua.
- Löysitkö jotain? - En.
Kaikki tämä toiminta taitaa vain huimata minua.
- Olemmekin todella vaikuttuneita. - Kiitos.
Et saa mitään hyvää aikaan tempuillasi.
- Nyt en ymmärrä. - Me siivoammekin sotkusi mielellämme.
- Taasko se alkaa? Tiedät lopputuloksen. - Luulin tietäväni. Voisit muistuttaa minua.
Sussman halusi pitää asian salassa, joten annetaan sen olla.
- Luuleeko hän, etten osaa hommiani? - Hän oli huolissaan ja epäili vuotoa osastollasi.
- Ei hän halunnut Octopusin karkaavan. - Olet siis sisäisestä tutkinnasta nyt.
- En varmaankaan huomannut tiedotetta. - Se oli päätös. Tein parhaani.
Mokasit. Yksi poliisi on kuolemaisillaan, yhden pää on katkaistu, -
koska sinä menit ajattelemattomasti Octopusin perään!
Minä menenkin Octopusin perään aina kun mahdollista!
Sinä vain sivuutat mieheni. Se on pakkomielle!
Oletteko ollut Dropsie Avenuella ja nähnyt ne pikkutytöt?
Jotkut opettelevat ajamaan pyörällä. Siellä he myyvät sieluaan yötä päivää.
Octopusin ja hänen myrkkynsä orjia.
Ehkä teillä miehinenne olisi käyttöä pakkomielteelle, Dolan.
Ehkä te miehinenne voisitte työskennellä kovemmin.
Ellen on oikeassa. Sinulla on ruuvit löysällä. Puhut tuolla tavalla poliiseista.
Ehkä jos löytäisitte Octopusin, minun ei tarvitsisi toimia yksin.
Yksin?
Se ei kuulunut sopimukseen.
Meillä ei taida olla enää sopimusta, poliisipäällikkö.
Elät jyrkänteen reunalla.
Väsynyt vanha mies vain yrittää pidätellä sinua.
Olemme molemmat väsyneitä.
Niin.
Antakaa minulle vain 10 minuuttia.
En tiedä, miksi edes yritän puhua sinulle.
Antakaa minulle vain 10 minuuttia.
- Jotta voin selvittää päätäni. - Toki.
Mitä väliä 10 minuutilla muutenkaan on?
- Spirit? - Sir?
Siitä jyrkänteestä, josta puhuin.
Sen alla ei ole pohjaa.
Älä hyppää.
"Mikä oikein olette?" Niin se nainen kysyi minulta.
Se on hyvä kysymys.
Olisipa minulla vastaus hänelle.
Olenko hullu mies?
Vai olenko mies ollenkaan?
Joinain öinä, kuten tällaisena, kun tuuli käy luihin ja ytimiin, -
ja jopa kaupunkini näyttää jättävän minut jälkeensä, ihmettelen:
olenko jonkinlainen aave? Jonkinlainen Lentävä hollantilainen?
Jos tuuli puhaltaisi tarpeeksi kovaa, lentäisinkö vain pois?
En ole poliisi. En enää.
En edes kuollut mies.
En edes henki.
Teimme sen, pomo. Kuten sanoitkin.
- Oletko yhä täällä? - Tietenkin olen.
Olen liipaisimesi. Tein reikiä Spiritiin.
Olet liipaisin, Pathos.
Katso itseäsi. Itse Salama-Santeri.
Pärjään hienosti. Luuni eivät edes sojota.
Muutama lasta, niin olen valmis lähtöön.
Mene lähimpään sairaalaan korjauttamaan vammasi.
Sitten minun on selitettävä, miksi kaltaiseni rikollisnero -
ei tarjoa alaisilleen sairausvakuutusta.
Se olisi kananmuna kasvoihini, Pathos.
Tiedät, etten pidä kananmunista kasvoillani.
- En ajatellut tuota. - Sinua ei luotu ajattelemaan.
Kerro vain, missä ensiapu on.
Kerron, että olen koditon. Heidän ei tarvitse maksaa mistään.
Siksi kodittomat aina loukkaantuvat. Se on ilmaista.
- Se toimii. - Niin tämäkin.
Ei kananmunaa kasvoilleni!
Ei ollenkaan!
Ei ollenkaan.
Mikä tahansa muu tapaus, kaveri. Mikä tahansa muu keikka.
Kunhan se ei liity häneen.
Sand.
Sand Saref.
Missä pyöräsi on? Tuliko polveesi naarmu, vai pelkäätkö kisaa?
Kyllästyin siihen typerään pyörään.
Ennemminkin kyllästyit häviämään kilpailuissa minulle.
- Minne panit sen? - Panttasin sen Fellmanilla.
- Sain siitä muutaman dollarin. - Panttasit?
Katso tuonne.
Nuo ovat varmasti aitoja timantteja.
Näetkö, miten ne kimmeltävät, Denny?
Vain aidot tekevät niin.
- Mikä sinulla on? - Ei mikään.
- Ei kai hän juo taas? - Ei juo.
Mihin sinä rahaa tarvitset?
Asiaan, jonka näin Kurtzmanin ikkunassa.
- Onko se virkamerkki, kuten isälläni? - Ei virkamerkki.
- Hyvä, koska et ole ansainnut sellaista. - Se oli jotain, josta ajattelin, -
että saattaisit pitää, koska pidät kiiltävistä esineistä.
Se myös avautuu. Voit ottaa sen ja katsoa kuvaa.
Jos et pidä siitä, vanha Kurtzman voi ottaa sen takaisin.
Pidätkö siitä?
Haluatko, että olen tyttösi?
Totta kai. Jos se siis sopii sinulle.
Ehkä voisin pitää tätä silloin tällöin.
- Mutta tämä ei tee minusta tyttöäsi. - Ei niin.
Olihan meillä hauskaa.
- Hauskaa kaupungin lasten tyyliin. - Tämä on ihanaa!
Tässä sanotaan, että itse Herakles taisteli argonauttien rinnalla.
Kuvittele Iason ja Herakles selkä selkää vasten.
- Iason välkähtelee kultaisessa taljassaan. - Niin...
Sitten kaikki meni päin helvettiä.
Setäni Pete oli entinen ottelija.
Sandin isä, rehti poliisi, katsoi aina typerän Peten perään.
Pete! Mitä on tekeillä? Mitä...
Setäni Pete teki sen, minkä hänen murjotut aivonsa käskivät tehdä.
Sand saapui paikalle muutama minuutti ennen minua.
Yritin olla vahva meidän molempien puolesta.
Tule.
Sanoin hänelle jotain. En muista mitä.
Sitten se typerä toimittaja tajusi meidät.
Sol, tätä ei voi ohittaa. Miltä teistä tuntuu, lapset?
- Oletteko peloissanne? - Emme kommentoi. Jättäkää meidät rauhaan.
- Teidän on pakko sanoa jotain. - Voin sanoa sinulle jotain.
Kolme sanaa:
- minä vihaan poliiseja. - Jättäkää meidät rauhaan!
Tiedän, että olet surullinen, Sand.
- Minäkin olen, muttet tarkoittanut tuota. - Jätä minut rauhaan. Häivy.
- Anna sille aikaa. - Aikaa? Meillekö?
- Niin. Sitä minä tarkoitin. - Hankkisimmeko lapsia tässä likakaivossa?
- Et tiedä, mitä puhut. - Ja alat poliisiksi, kuten halusitkin.
Niin, ehkä alankin.
Sitten joku murjottu vanha nyrkkeilijäjuoppo ampuu sinut kuoliaaksi.
- Luuletko, että haluan sitä? - Se ei ollut Pete!
- Syy oli sen italiaanon. Tiedät sen. - Mitä väliä?
En tahdo sinun maailmaasi. Haluan timantteja ja urheiluautoja.
- Haluan mekkoja ja rahaa. Paljon rahaa. - Mistä sinä löydät kaikkea tuota, Sand?
En ainakaan tästä paskakaupungista.
Oletko liian hyvä minulle? Oletko liian hyvä meille kaikille?
Olen liian hyvä sinulle ja tälle räkälälle.
- Lähden kauas pois. - Hyvä on.
Kierrän maailmaa, tulen rikkaaksi, eikä kukaan saa tietää, että tulin tästä loukosta!
- Ei kukaan. En palaa koskaan. - Tee sitten, mitä haluat, Sand!
En minäkään piittaa sinusta. En halua nähdä sinua ikinä!
Vihaan sinua, Sand.
En nähnyt häntä enää koskaan.
Hän lähti kuulemma Eurooppaan.
En saanut tietää, oliko hän elossa vai kuollut.
Tähän asti.
Tämä riipus päätyi Sussmanille vain yhdellä tavalla. Sand oli siellä.
Hän piti sitä kaulassaan. Hän on osallinen.
Jos hän tekee töitä Octopusille, tunteeni eivät merkitse mitään.
Minun täytyy löytää Sand Saref ja pidättää hänet.
Oma kaunis Sand Sarefini. Kaipaatko jotain, rakkaani?
En mitään tärkeää.
Vain jotain, minkä kadotin kauan sitten.
Pitäkää tämä hetki mielessänne.
Uusi aika alkaa.
Suurtekojen aika. Suuren voiman aika.
Kyllä.
Yksin minun.
Heraklesin veri on minun.
Olen todella pettynyt.
- Kuka teistä toi tämän minulle? - Tarkoitatte varmaan minua.
- Polvillesi sitten. - Selvä.
Mitä tapahtui? Mikä meni vikaan?
- Ei mikään, kiitos kysymästä. - Missä ruukkuni on?
Minun piti saada ruukku täynnä verta. Sen piti olla laatikossa.
- Se oli varmaan toisessa laatikossa. - Missä toisessa laatikossa?
- Se oli varmaan toisessa laatikossa. - Missä toisessa laatikossa, senkin uuno?
Siinä, minkä kera kaunis nainen pakeni. Me katsoimme.
Sand Saref. Luulin pelästyttäneeni hänet vapaa-ajallani.
Mitä hän edes tekee Central Cityssä?
Teille ovikiiloille ei siis tullut mieleenkään mainita toisesta laatikosta?
Ei, mutta se näytti tältä. Me katsoimme.
Seppuku mahan yli vasemmalta oikealle.
- Se kutittaa. - Miekalla, varvasnöyhtä.
Joten Sand Sarefilla on veri.
Olisit voinut hoitaa hänet ja tuoda molemmat laatikot.
Se olisi yksinkertaistanut asioita.
Pitääkö minun tehdä kaikki?
- Tämä herättää. - Sinun pitää tehdä jotain Sand Sarefin suhteen.
Älä hänestä huolehdi.
Se nainen on hulluna kimallukseen.
Hän jahtasi toista laatikkoa ja sen sisältöä.
Sen loisto on tavallaan kammottavaa.
Tilanne ei ole täysi fiasko.
Herakleen veri on Sand Sarefin hallussa, -
mutta meillä on se, mitä hän haluaa.
- Kuunteletteko te läskipäät minua? - Ehdottomasti, pomo.
Etsikää Sand Saref ja kertokaa hänelle, ettei minulla ole ongelmaa hänen kanssaan.
Hän saa karmivan, kimaltavan jutskansa.
Hankkikaa se veri minulle. Ja pitäkää se turvassa.
Teen teistä makkaraperunat, jos tiputatte pisarankin.
Älä unohda Spiritiä. Hänet pitää ottaa huomioon.
Hän on kuin sitkeä purukumi kengän pohjassa.
Tiedäthän? Sellainen, johon astut kesällä, eikä se irtoa millään.
- Teenkö tämän oikein? - Näyttää hyvältä.
Mietin vain, koska se kirvelee todella paljon.
Vihaan purukumiin astumista talvisinkin. Se laittaa kävelemään hassusti.
Tapamme Spiritin ja teemme sen nyt heti.
- Tai joskus lähitulevaisuudessa. - Hän ei mainosta osoitettaan.
Emme aio etsiä häntä.
Hän tulee luoksemme aivan pian.
Sinulla on suunnitelma.
Jätin hänelle johtolangan, joka tuo hänet luoksemme.
Aivan pian. Lupaan sen.
Mikä kiire tässä oikein on?
Jos Spirit juo verta...
Jos hän edes tajuaa, mitä se voi tehdä hänelle, -
miksi se voi hänet muuttaa, olemme hukassa.
- Ja siksi, että sanoin niin. - Olen sanani mittainen mies, neiti Saref.
Oletteko? Otetaan esimerkiksi lupaukset, jotka annoitte vaimollenne.
Luopuessanne kaikista muista ja niin edelleen.
Ei ole syytä mennä henkilökohtaisuuksiin, eihän?
Kyllähän.
Annoin teille tehtäväksi hankkia tietyn aarteen minulle, herra Donenfeld.
Sen piti olla urani kohokohta.
Sen kruununjalokivi.
Argonauttien kadonnut aarre.
Se oli jopa tähän kamalaan kaupunkiin palaamisen arvoista.
Vain koskeakseni sitä. Pidelläkseni sitä.
Saadakseni sen omakseni.
Kaikkien kimaltelevien juttujen äiti.
Maksoin siitä omaisuuden.
Se olisi ollut joka pennin arvoinen, mutta petitte minut.
Nyt otamme joka ainoan niistä penneistä, -
ja siirrämme ne toisille tileille.
Mitä ihmettä te tarkoitatte?
Teistä tulee oikea filantrooppi.
Näppäile numerot hänen puolestaan. Hän näyttää pahoinvoivalta.
Tarvitsen salasanasi, muru.
Hyvä on. Hyvä on.
Se on robin. R-O-B-l-N. Kuten se laulaja.
Tai se lapsiapuri. Se, jolla on tiukat, -
pienet trikoot ja pieni, tiukka takamus.
Siirto on menossa.
Siirto suoritettu.
- Miksi teette tämän minulle? - Petit minut.
- Minulla ei ollut vaihtoehtoa. - Kuvittele hämmästykseni, -
kun törmäsin Octopusiin pudotuspaikalla.
Miten todennäköistä se on?
Ellet sitten perseillyt -
ja myynyt Argon aarretta kahdesti.
Täydellistä perseilyä.
Hän ei antanut minulle valinnanvaraa.
- Hän on Octopus. Hän uhkasi... - Perhettäsi.
Katso tarkkaan noita kuvia.
Ne päätyvät perheellesi ja jokaiselle uutistoimistolle, -
ellet tee niitä merkityksettömiksi.
Kuole edes rohkeasti, -
rotta.
Älä yhdistä puheluita.
Anteeksi, onko teillä pikkurahaa?
Mitä voin sanoa?
Eilen illalla olit viittä vaille ruumishuoneella, ja katso nyt itseäsi.
Katso itseäsi.
Suosittelisin kolmen päivän vuodelepoa, mutta se olisi kai turhaa?
Paraskin sanomaan. Pidä vapaailta.
Rouva Mahoneyn sydämensiirto joutanee odottamaan.
Ja voimme odottaa nähdäksemme räjähtääkö Spankowitzin maksa.
Sinun täytyy pitää hauskaa. Heittää kannat kattoon.
Käy teatterissa.
Entä sinä, köriläs?
- Mitä ohjelmassasi on tänään? - En tiedä.
Jos mitään erityistä ei tapahdu, olen valmis mihin tahansa.
- Mihin tahansa? - Aivan. Vaikka elokuviin tai illalliselle.
Mihin tahansa.
- Kunhan mitään erityistä ei tapahdu? - Kunhan mitään erityistä ei tapahdu.
Jokainen Central Cityn konna on varmasti tänään vapaalla?
Tai sitten minä vain rikon sääntöjä.
Olen sääntöjen rikkomisen kannalla.
- Alenna panoksia. - Niitä ei enää ole.
- Sinulla on nopeat kädet. - Toimin äänettömästi -
- ja ovelasti. - Vältämmehän herättämästä huomiota.
Minulla on sellainen tunne, että sinun olisi parasta pitää naamiota ylläsi.
- Ellen, minä rakas... - Rakastut jokaiseen tapaamaasi naiseen.
Puhut meille kauniita asioita -
- ja tarkoitat aina, mitä sanot. - Ellen, sinä olet ainoa.
Silti en edes tiedä oikeaa nimeäsi.
Kerron sinulle sen.
Odotan innolla sitä päivää, jolloin saan tehdä sinulle ruumiinavauksen.
- Kiitos mielikuvasta. - Teen sillä omaisuuden.
Spirit! Ei julkisella paikalla!
- Pidä hyvänäsi, täysin koskemattomana. - Nukkuisit välillä. Näytät kamalalta.
- Rakastan myös sinua, isukki. - On kunnia tavata, herra Spirit.
Nimeni on Morgenstern. Tulen suoraan Baltimoresta.
Mukava saada sinut mukaan, Morgenstern.
Lähdetään, meillä ei ole koko päivää aikaa.
- Tohtori Dolan, sanat eivät riitä kiittämään. - Minä teen vain työtäni.
Paskiainen.
- Mennäänkö naimisiin? - Minä teen vain työtäni.
Mikä mieletön työ se onkaan! Central Cityn oma naamiosankari.
Lapsetkin palvovat sinua. Onko sinulla heille jotain sanottavaa?
Älkää tehkö kolttosia ja totelkaa vanhempianne.
He tekevät töitä kovasti. Ja muistakaa -
- harjatkaa hampaanne. - Kuolemattomia viisauksia.
Muistuta heitä vielä syömään vitamiininsa.
Onko mitään sanottavaa naisille? Tiedät meidän kuuntelevan tarkkaan.
En voi muuta kuin kiittää -
noin ihmeellisen ihania luontokappaleita olemassaolosta. Ei ole kahta samanlaista.
Voi jeesus!
- Oletko koskaan koettanut jättää iskemättä? - Yritin vain olla ystävällinen.
Sitä olet yrittänyt olla myös tyttärelleni. Milloin ajattelit särkeä hänen sydämensä?
- Senkin lapamato. - Millä oikeudella sinä nimittelet minua?
Kutsun sinua miksi haluan. En tiedä, miksi edes vaivaudun puhumaan sinulle.
Koska taistelemme rikollisuutta vastaan ja tällä hetkellä töitä riittää.
Luulin jo, että olit unohtanut sen keskellä naisjahtiasi.
- Jahtaan vain Octopusia. - Aina sama laulu.
Hänellä on meneillään jotain suurta ja sen täytyy liittyä jotenkin minuun.
Hän puhui oudoista asioista välillämme. Minun on selvitettävä, mistä on kyse. Se on tärkeää.
Seis!
Voisimmeko unohtaa Octopusin hetkeksi? Edes pieneksi hetkeksi!
Meillä on kiireinen tapaus, jossa murhasta epäilty nainen yrittää paeta lentokentälle.
- Siis nainen? Sand Saref? - Hänen nimensä Sand Saref.
- Sand Saref. Tämä kuva on 15 vuotta vanha. - Hän on paikallisia.
- Hänen isänsä oli poliisi, joka tapettiin. - Sand katosi etsiessään isänsä murhaajaa...
Hän möläytti eräälle toimittajalle televisiolähetyksessä vihaavansa poliiseja.
- Hän vihasi poliiseja. - Niinhän minä sanoin.
- Hän muutti Eurooppaan. - Huonojen avioliittojen jälkeen hän aloitti isot koruvarkaudet.
- Paitsi täällä Central Cityssä. - Hän ei koskaan palannut.
- Siksi et ole koskaan kuullut hänestä. Ethän? - Hän ei koskaan palannut kotiin.
Oletko vetänyt jotain?
Tule.
Sand Saref. Hän on johtanut satoja koruvarkauksia -
eikä yhdessäkään tapauksessa poliiseja ole vahingoitettu.
Herättääkö epäilyksiä?
- Kuulostaa elektrakompleksilta. - Mikä se on?
- Elektrakompleksi, selkeä juttu. - Kultaseni, olen kalkkis. Selitä hieman.
- Mikä on kalkkis? - Sama kuin vanha pieru.
Nykynuoret eivät jaksa opetella edes omia sanojaan.
Elektrakompleksi.
Sama kuin oidipuskompleksi, mutta ilmenee tytöillä.
Ei hän vihaa poliiseja. Hän on vain vihainen, koska menetti isänsä.
Elektrakompleksi, selkeä juttu.
- Piru. Tästä tytöstä tulee etsivä hetkessä. - Kiitos, sir.
- Pidätkö hänen uusista luotiliiveistään? - Anteeksi kuinka?
Et pysty pitämään silmiäsi erossa naisista.
On mahdotonta, ettet olisi huomannut Morgensternin uutta luotiliiviä.
- Vaikka oletkin aineissa. - Enkä ole.
Uusinta uutta nämä takit.
Saimme nämä aikaa sitten, mutta pystyimme maksamaan -
vasta nyt, kun saimme avokätisen lahjoituksen.
- Satamiljoonaa dollaria. Avokätistä. - Se on paljon rahaa.
Niin onkin. Se tuli kuin salama kirkkaalta taivaalta.
- Verkkotalletus. Nimetön. - Nimetön, tietysti.
Pojillamme kesti tunti seurata rahajälkeä tänne.
- Muinaisesineiden erikoisosastolle. - Hän teki muinaisesineillä omaisuuden.
Häntä voisi kutsua varastetun tavaran hankkijaksi tai luukuttajaksi, kuten kansankielellä sanotaan.
- Maailman luokan luukuttaja nimeltään Donenfeld. - Niin.
Yllättäen vanhalla Donenfeldillä ei menekään kovin hyvin.
Hyvä ystäväni Seth kertoi, -
että ukolla oli vierailija kuollessaan.
- Minkä sanoitkaan hänen nimekseen? - Sand. Sand Saref.
- Hänellä ei ollut sovittua aikaa. - Sand Saref. Aikamoinen lempinimi?
Niin, se on erikoinen nimi. Ainutlaatuinen.
Ja hyvä ystäväni Seth ei edes vaivautunut ilmoittamaan asiasta.
Käteni olivat sidotut, konstaapeli. Olin herra Donenfeldin käskyjen alainen.
Minun ei ollut lupa mennä hänen toimistoonsa kutsumatta. Ei ikinä.
- Ei ikinä, ei koskaan. - Hyvä on.
Morgenstern, ota hänen numeronsa.
Ei. Ei murhaa, ei hän. Se ei ole mahdollista.
- Sinä siis tunnet hänet. - En.
- Jos salaat minulta jotakin... - En salaa.
Teoriassasi ei ole mitään järkeä.
Se täsmää kuin makramee, kunhan otat huomioon hänen... Miksi kutsuitkaan sitä?
- Elektrakompleksi. - Juuri se.
Se on pelkkää höpinää. Yritätkö langettaa murhatuomion pelkkien höpinöiden perusteella?
Hänen nimensä on Sand Saref. Sinä tunnet hänet ja yrität suojella häntä.
- En ole koskaan kuullutkaan Sand Sarefista. - Valehtelet!
- Päästä irti, Dolan. - Valehtelet minulle.
Päästä irti, ennen kuin murran kätesi.
- Käskynne? - Varjostakaa häntä.
Hän valehtelee.
Teit hyvää työtä, Sand. Sinun ei olisi pitänyt jättää käyntikorttiasi.
Konstaapeli Morgenstern, etsikää johtolanka Octopusin suhteen, jos tahdotte auttaa.
Katson.
- Siinä. - Olen mukana.
Ässät voittaa.
Pidän tämän muistona.
Loput menevät miehelle, joka voi viedä viestin Octopusille.
Luulin olevani lähempänä ratkaisua.
Toisen elämäni kolmen vuoden jälkeen minulla oli hyvä käsitys, mitä pitäisi tehdä.
Lopulta kyse oli minusta ja Octopusista. Ajauduimme kohti välienselvittelyä.
Aioin viimeinkin pyyhkiä hänet pois tästä kaupungista. Lopullisesti.
Se ei ollut kaunista, mutta yksinkertaista. Sitten sinä tulit mukaan kuvioihin kuin isku päin näköä.
Mikä on tarinasi, Sand? Mitä hittoa on meneillään?
Koko yön olen pyöritellyt ajatusta mielessäni. Sinä ja Octopus. Sinä ja murha.
Dolanin on oltava väärässä. Tähän on liityttävä jotain muutakin.
Ei murhaa, et sinä. En voi uskoa sitä sinusta.
Olit kova ulkoa, Sand, mutta sisältä olit lämmin.
Ja pehmeä.
Naisellinen.
Voisin panna viimeiset roponi likoon, -
ettei sinua napattaisi piileksimästä mistään räkälästä kuten tavallista rikollista. Ei.
Tyylisi oli aina ensiluokkaista. Koko ajan.
Omituista.
Onpa sangen omituista.
Lupasitte uuden hyperaddiktoivan synapsi- kiihdyttäjän valmistuvan jo viime viikoksi.
Eikö tuo ole mielestäsi sangen omituista?
Kyllä, herra. Sangen omituista.
Tuottomme ovat myös laskeneet 20 prosenttia.
Hyvä. Luulin jo kuvittelevani omiani.
- Tuo on sangen omituista. - Niin on.
Yritin tehdä viisaan, mutta tämä vain ilmestyi.
Kaiken kaikkiaan 20 prosenttia.
Pudottakaa vanhojen tavaroiden hintoja, korvaamme sen määrässä.
Tieto sivuvaikutuksista on levinnyt.
Kukaan ei halua hampaidensa muuttuvan kekseiksi.
Miten saan mitään tehtyä tässä kiireessä?
Kun ystäväni löytävät Sand Sarefin, en tarvitse tuottoa. Minulla on veri.
Sitten jos haluan jotain, otan sen. Niin jumalat tekevät.
Hän on perkuleen pieni.
Tarkoitan, että todella pieni.
- He eivät löydä häntä. - Emme löydäkään.
- Etsimme kaikkialta. - Paitsi sieltä, missä hän oli.
- Sieltä olisi pitänyt etsiä. - Etsimmekin.
- Missä se oli? - Tapa jokainen heistä.
Meillä ei ole siihen varaa. He käyvät vähiin.
- Me käymme vähiin. - Floss sanoi niin.
- Me kuuntelimme. - Olen masentunut.
Tulisipa Spirit jo, niin saisin tapettua kunnolla.
Sanoinhan jo, että siitä tulee monimutkaista.
Spirit luulee, että hän paranee hetkessä.
Aine, jota panin minuun sekä häneen on epävakaata.
Vaikutus ei välttämättä kestä.
Veri pitää huolen siitä.
Sillä välin tapan El Espiriton, kun vielä voin.
Siitä sain uuden käsityksen.
Otan mukaan spesialistin.
Jonkun, joka sinetöi sopimuksen.
Puhutte sielulleni, herra.
Mustasilmäinen kaunotar on sviitissä 1510.
Näemme pitkästä aikaa, Sand.
Aiotko pidättää minut? Vai onko sinulla jotain muuta mielessä?
Pidätän sinut. Kädet pään taakse.
- Oletko varma? - Älä pane käskemään kahdesti.
- Kädet pään taakse. - Toiveesi on lakini.
Pane pyyhe tai jotain yllesi, mutta ei mitään temppuja.
Kyllä, herra Spirit.
Varo, ettet kompastu mieheeni.
Mitä tämä on?
En minä häntä tappanut. Hän tappoi itsensä noin tunti sitten.
Kaikki on tuon vaasin syytä. Hän maistoi tavaraa, ja tässä on tulos.
- Se on varastettu. - Niin on.
- Olet tavallinen rikollinen. - Minussa ei ole mitään tavallista.
Olet rikollinen. Pidätän sinut Donenfeldiksi kutsutun välittäjän murhasta.
Pidättäisit minut sellaisen takia, mihin olen oikeasti syyllinen, tyhmä.
- Olet syyllinen moneenkin asiaan. - Papin korvat sulaisivat puolistakin niistä.
Tällä kertaa olen syytön.
Mene kotiisi ja odota rikostekniikan tutkimusta. En ole ampunut ketään päiviin.
Lakia, jota et rikkoisi, ei taida olla olemassakaan.
Näytänkö kiltiltä tytöltä?
- Etkö välitä, ketä olet satuttanut? - Miten se mihinkään liittyy?
Sand. Octopus, se välittäjä ja sinä?
Näiden kaikkien jälkeen...
Mikään ei sovi yhteen.
- Octopusista on outoja puheita... - Kuulkaapa, herra.
En välitä. En välitä edes pitämistäni henkilöistä. En edes tunne sinua.
Et tietenkään, mutta tavaroista sinä välität.
En tiedä, miten voisin olla avuksi.
Minulla ei ole mitään tarjottavaa tälle surkealle kaupungillesi.
Itse asiassa halveksun sitä.
On vain yksi asia joen ja meren välillä, miksi tulin tänne.
- Mikä? Typerä vaasiko? - Ei sen pitänyt olla vaasi.
Sen piti olla jalokiviäkin arvokkaampaa.
Jotain, josta pikkutytöt uneksivat.
- Tunsin kerran sellaisen pikkutytön. - Et sinä tiedä mitään. Häivy!
Tyttö oli suloinen, mutta maailma särki hänen sydämensä.
Hän ei juossut vaasien perässä. Hän etsi sankaria, vai mitä, pikkutyttö?
Etsit sankaria ja hänen myyttistä suojustaan.
- Ainoa tuon tietävä mies on kuollut. - Kultainen talja.
- Iasonin kultainen talja. - Hän on kuollut. Olet kuollut.
- Katsokaapa tuota? - Tämä lyö kyllä kaiken.
- Sehän on Spirit. - Hän on asfaltti-ihottuma.
- Hän näyttää tyhmältä. - Runkkari.
Uskot vielä, ettei ihminen osaa lentää.
Hyppää jo!
Hyppää! Hyppää! Hyppää!
Vie minut pois täältä.
- Ei nyt. Olen kiireinen. - Täällä Morgenstern. Minulla saattaa olla johtolanka.
Kukaan ei huomannut kaikkea sitä suolaa. Se oli aivan nenämme alla.
- Voisitko mennä asiaan? - Suolaa. Teollisuussuolaa.
Löysimme yhden Octopusin kätyreistä kuolleena läheltä asuntoja.
Muistatko, missä Sussman ammuttiin? Hänen kenkänsä olivat teollisuussuolan peitossa.
- Dolan oli oikeassa. Sinusta tulee etsivä tuota pikaa. - Kiitos.
Minun on mentävä.
- Tarjoan sinulle paukun. - Näytös on ohi. Aika lähteä.
Sand, se meni loistavasti, vai mitä?
Vanhojen sydänkäpysten kohtaaminen saa odottaa.
Minulla on suurempia kalavelkoja. Olen tulossa, Octopus, -
mutta ennen kuin tapan sinut, saat vastata pariin kysymykseen!
Morgenstern sanoi kengissä olleen suolaa. Täällä sitä on paljon, -
niin kuin pahoja miehiäkin.
Vihollisella on vain aseita ja veitsiä.
Minulla on kokonainen kaupunki aseenani.
Arsenaalini: rautaiset palotikkaat, -
keinotekoinen salamointi -
ja anteeksiantamaton katukivetys.
Se antaa minulle tarvitsemani.
Se suojelee minua.
Kaupunkini on äitini.
Se on hyvä äiti.
Se näyttää minulle aina tien.
Kuinka etevä etsivä. Seurasit leivänmuruja suoraan luoksemme.
Et auta ketään nukahtamalla kesken työpäivän. Mene kotiin ja lepää kunnolla.
- Näytät aivan kuolleelta. - Ihanaa, että poikkesit käymään, isä.
Tulin vain katsomaan Sussmania. Eivät päästäneet minua sisään.
Sussman on yhä teholla. Lääkärit yrittävät pelastaa hänen selkärankansa.
- Millä todennäköisyydellä hän vielä kävelee? - Vaikea sanoa. Ihmeitä tapahtuu.
- Hemmetin Spirit. Hän on ylittänyt rajan. - Älä viitsi, isä.
- Hän on kiusankappale. - Maailma tarvitsee häntä.
- Hän on sankari. - Hän on kiusankappale ja oma tyttäreni rakastaa häntä.
- Hänen takiaan tapat itsesi tuolla odottamisella. - Kyllä. Hänen takiaan olen yhä täällä.
- Siltä varalta, että hänet kärrätään tänne vielä kerran? - Kaiken varalta.
Joten tuhlaat nuoruutesi nitomalla häntä kasaan?
En ole lapsi. Enkä käytä niittejä juuri koskaan.
- Etkö näe, mitä olet tekemässä? - Tiedän tarkalleen, mitä olen tekemässä.
- Annan hänelle tarkalleen sitä, mitä hän tarvitsee! - Hän käyttää sinua hyväkseen!
Hän tarvitsee minua! Olen ainoa, joka tuntee hänen ruumiinsa.
Kuinka käsitellä häntä.
Kuulemani mukaan monikin nainen tuntee hänen ruumiinsa.
- En tarkoittanut sitä. - Monet naiset ovat menneet hänen kanssaan sairaalasänkyyn, -
- koska hän on osannut puhua. - Joten siksi tulit tänne.
- Sulattanut heidät kuin voin... - Riittää.
Älä pakota minua pyytämään sinua lähtemään.
Kultaseni. En tiedä, miten puhua tästä.
Et todellakaan tiedä.
Miksi luulet minun pyörivän ympäri sitä taloa kaiket yöt?
Hänellä oli varmasti syynsä.
Olet naimisissa työsi kanssa. Kuten minäkin -
ja niin on hänkin.
Olit paljon onnellisempi Dennyn kanssa.
Denny on kuollut.
Niin.
- Denny Colt on kuollut. Mukava poika. - Niin hän oli.
Enkä koskaan unohda häntä, mutta jatkamme elämäämme.
Menetin partiopoikani.
Ja minä taisin menettää pienen tanssiaiskuningattareni?
- Hyvää yötä, kultaseni. - Hyvää yötä, isä.
- Toivon, että se paskiainen ymmärtää, kuinka onnekas hän on. - Ei ymmärrä.
Tunnen sinut. Olet niin uupunut.
Anna minun pidellä sinua.
Mikä haisee hammaslääkäriltä?
Hammaslääkäriltä ja natsilta. Loistavaa.
Voi ei.
Voi veljet.
Olen tuntenut todella outoja naisia elämäni aikana. Erittäin outoja, mutta hän...
Jos hän on se, joksi häntä luulen, on hän outouden huipentuma.
Olen Plaster. Plaster of Paris.
Pidän mieheni.
Kunnes kuolema meidät erottaa.
Kuolema.
Muutahan emme oikeastaan ajattele.
Syömme, jotta emme kuole.
Pariudumme, jotta siemenemme eläisi edelleen.
Luomme taidetta ja rakennamme pilvenpiirtäjiä, -
jotta nimemme muistetaan vuosisatoja.
Herra Long, ystäväni, kuinka voitte?
Miten voin auttaa?
Viestikö? Keneltä se on?
Sand Sarefilta. Aivan, tunnen hänet.
Teidän olisi pitänyt tietää paremmin kuin pelata korttia hänen kanssaan.
Mikä viesti on?
Projektit?
Poistutaan vanhalta pääkadulta? Aivan, tiedän sen.
Huomisiltana sitten. Sanotaan... Illallisen jälkeen.
Zai jian, kunnioitettu ystävä.
- Missä olin? - Kuolemassa.
Kuolema, aivan.
Elämme lyhyen, kiihkeän, pelokkaan elämämme kiemurrellen sinne ja tänne.
Musiikki ja kunnianhimo. Jumalten tekeminen ja kuolemanjälkeiset elämät kääntävät silmämme -
siitä järkkymättömästä, ylitsepääsemättömästä timantinkovasta tukimuurista, -
joka kuolema on. Sen tajuaminen murskaa aivomme -
- kuin kananmunan. - Anteeksi, mutta onko tällä jokin tarkoitus, -
koska vanhenen pelkästään sinua kuuntelemalla?
Hitto, sinä olet todella paksupäinen.
Et vain tajua.
Olemme samanlaisia.
- Kumpikaan ei vanhene. - No, hiton varmasti pitkästyn.
Jatkat härnäämistä sillä, että olisimme samanlaisia.
Mitä tarkoitat?
- Mitä olemme, Octopus? - Olen pääsemässä siihen.
- Siirry sitten eteenpäin. - Muistatko kuolemasi, kaunis poika?
Sellaista ei tapaa unohtaa.
Muistan minä.
Kun sinut tuotiin sisään, olit kuollut kuin kivi.
Henkäystäkään ei ollut jäljellä.
Olit täydellinen.
Yhtä kuollut kuin Star Trek.
Minä olin kuolemansyyntutkijasi, -
mutta olin paljon enemmänkin.
Olin jo rakentanut vanhurskaan huumekaupan. Ihmeellistä, miten paljon sairaala ei kaipaa.
Tarvitsee vain laimentaa tavara, siistiytyä ja sillä selvä! Terve, sveitsiläinen pankkitili.
Mutta Octopus ei ole ikinä ollut pelkän rahan perässä.
Hyvä on, luovutan. Minkä perässä olit?
Kuolemattomuuden.
Jokaisella kuudella suloisella tavullaan.
Tiesimme, että täytyy olla parempikin tapa pitää joku elossa -
kuin leikata hänet auki vapaana kasvatetun kanan tavoin.
Vapaana kasvatetut kanat isoilla, ruskeilla, rumilla munilla ottavat minua päähän.
Aina ajatellessani isoja, ruskeita munia, ne ottavat minua päähän.
Tai pillerit. Ne ovat vain toinen tapa viivyttää kuolemaa.
Sydämenlyöntiin tarrautumista. Tuskin ratkaisu.
- Piti palata perusasioihin. - Elämän perusosiin.
- Ratkaisin koodin. - Genetiikka.
- Niin viisas minä olen. - Todella fiksu kaveri.
Kiitos. Ei se ollut helppoa.
Minulla on jääkaapillinen kulkukoiria todisteena.
Se, mitä seerumi tekikään niille poloisille koirille, on yksinkertaisesti väärin.
Kun sain sen oikein... No, sitä oli testattava.
En aikonut kokeilla sitä itseeni, olisinhan voinut muuttua hullunnäköiseksi.
- Tarvitsin ihmisen. - Ja siinä minä olin.
Ja siinä sinä olit. Annoin sinulle pienen annoksen ja odotin.
Toinen elämäsi alkoi sinä iltana.
Muistatko?
Minä muistan.
Kaiken rukoilun, kitinän ja pillityksen keskellä, -
sinun on täytynyt löytää jotain terävää.
Olen aina halunnut kysyä: minne menit, kun pääsit pois?
Menin kävelylle.
Ajattelin.
Kävin vanhan ystävän luona. En tiedä, mitä tapahtui, mutta liikun ja hengitän yhä.
Se on mahdotonta, mutta olen vielä hengissä.
Koko elämäni olen halunnut olla hyvä poliisi.
Se on muuttunut. Kaikki on muuttunut.
He ovat voittamassa. Rikolliset ovat voittamassa.
Luulen minulla olevan jotain, millä taistella heitä vastaan.
Olen nyt jotain muuta.
Voin mennä paikkoihin ja voin tehdä asioita, mitä poliisit eivät voi.
Mutta minulla ei saa olla heikkouksia. Ei nimeä, ei ystäviä.
Minun on pysyttävä kuolleena kaikkien silmissä.
Jopa Ellenin.
Mutta voisin olla vakoojanne. Voisin työskennellä miestenne kanssa.
Heidän taustallaan, varjoissa.
Voisin olla kaupungin suojelija, sen...
Sen sielu.
Sankaripoliisi ulos ja Spirit sisään.
Piikki lihassa, kova kuin kivi.
Heureka!
Joten ammuin itseni ja meistä tuli veljeksiä sisäisesti.
Mitä oikein olemme, Octopus?
Olette keskeneräisiä töitä.
Kun hän saa ruukun ja sen sisällön, -
sen mystisen sisällön, joka on ollut kadoksissa yli vuosituhannen, -
ja juo siitä, hänestä tulee kuolematon.
Älä kiusaa. Kun kerran kuolen kuitenkin, kerro loputkin.
- Mitä ruukussa on, Thorin vasara? - Ei, parempaa.
- Jumalan DNA:ta. - Ei varsinaisesti jumalan.
Niin, koska ihmiset ja jumalat eivät sovi yhteen.
Ainoa tie löytää yhteys ihmisen ja jumalan välillä -
on kuolemattoman ja ihmisen lapsi.
Zeus ei pystynyt pitämään sitä housuissaan ja sai aikaan monia sankareita.
- Heistä suurin on Herakles. - Ja löysimme hänet.
Hänen vertansa nyt ainakin. Häneltä jäi verta jälkeensä.
- Ja tiedämme, missä se on. - Se on puuttuva tekijä tieteen ja taian välillä.
Kun Herakleen verta sekoitetaan Octopusin kaavaan...
- Minusta tulee jumala. - Tai siitä seuraava.
Minusta tulee jumala.
Ja sinusta tulee yksi surkea pieni sivutuote.
Yksi hänen monista epäonnistumisistaan.
Ei Roomaakaan päivässä rakennettu.
Sitä paitsi katso kaikkia mukavia kavereita, joita olen tehnyt matkan varrella.
- Meidät oli helppo tehdä. - Pomo sanoi, että meidät oli helppo tehdä.
Mutta epäonnistumisia oli useita.
Ja epämukavia.
Riittää, että yksi tippa on väärän lämpöistä, niin...
Anna, kun näytän.
Se on aika surullista, mutta aika hienoa myös.
Tämä on Muffin.
Suosikkini.
Meidän täytyy kutsua vieraita useammin. Pidän tästä.
Kissa.
Siinä on syytä tarpeeksi.
Tapan sinut.
- Sinun täytyy kuolla, Spirit. - Niin, koska sinussa on mehut.
Sinun kehosi on valmistautunut. Olet ainoa, jota veri ei tapa.
Yksi pisara ja olisit yhtä kuolematon, kuin hän.
- Octopusin täytyy olla ainoa. - Maailmanvaltiaana hänellä ei saa olla kilpailua.
Niin. Kaikkien täytyy tehdä niin kuin sanon.
Heidän täytyy tehdä, mitä sanon, koska olen maailmanvaltias.
Sitten kaikki alkaa tuntua järkevältä.
Kaikki tuntuu järkevältä.
Kaikki alkaa tuntua järkevältä.
- Palataanpa asiaan. - Kyllä, palataan asiaan.
Takaisin tappamaan sinua.
Pääsemmekin vaikeaan osuuteen.
Kaikki on kiinni päättelykyvystä.
Nykyisessä tilassasi paranet nopeasti.
Haavasi paranevat hetkessä.
Ainoa ratkaisu on elimistön hajaannuttaminen.
Lyhyesti...
Jakaa sinut niin moneen osaan, -
että parantuminen on mahdotonta.
Ja tämmöinen mies, kun olen, -
tykkään aloittaa alhaalta ylöspäin.
Floss, tuo säkit.
Aion postittaa sinut ympäri maata.
Plaster, tuo minulle hänen varpaansa.
Plaster.
Jo riittää sammakkopuhe. En ymmärrä sitä.
Paris. Anna hänen varpaansa.
Se on käsky.
Vihaan sinua.
Tämä on Sandin puolesta.
Tämä minun puolestani. Ja tämä Muffinin puolesta.
Siinäkö kaikki?
Kuka tämä Sand on?
Ei nyt. Mennään.
- Spirit, rakkaani. - Plaster.
Tämä on Sandista.
Olen Plaster of Paris.
Montmartren malja.
Pysyn mieheni luona, kunnes kuolema meidät erottaa.
Olet lähellä.
Todella lähellä.
Et voi taistella vastaan.
Olet minun.
Kaveri, tiedän tunteen. Sinun pitäisi tavata vaimoni.
Pane vain jalkaa toisen eteen.
Tässä sitä taas ollaan.
Olen taas kuollut.
Vastaan taisteleminen on poistunut minusta.
- Olen valmis, Lorelei. - Tule.
On aika.
Ei enää kipua. Ei enää kärsimystä.
Luovu lopustakin, Denny.
Luovu haamustasi.
Luovu sielustasi. Kyllä, kultaseni.
Se on tehty.
Miksi sanotaan, että kuollessa näkee koko elämänsä silmiensä edessä?
Unohtakaa se. Minä näin vain naisia.
Rakas Ellenini. Aina valmiina kokoamaan räsyisen itseni kuntoon.
Sekä Sand.
Tuo poloinen kadonnut sielu.
Kaunis Sand.
Olisi hauskaa, jos viimeinen ajatukseni olisi Sand.
Ei. Lorelei, et vie minua vielä.
- Ei taas. - He tarvitsevat minua. Minun täytyy palata.
Olen aina kanssasi, Denny Colt. Et voi paeta ikuisesti.
He tarvitsevat minua.
Sand suunnitelmissa.
Octopus.
Osia.
Sandin osia.
Osia. Octopusin osia.
- Senkin paskiainen, Octopus. Olet minun. - Aina Octopus.
- Anteeksi, mutta eikö hän ollut... - Ei nyt.
Kolme tuntia ilman elintoimintoja. Eikö hänen pitäisi olla kuollut?
- Se on pitkä tarina. - Hakekaa minulle solmio.
- Sen on paras olla punainen. - Selvä, poika.
Muista tällä kertaa paikkasi. Olet vakoojani, et omankädenoikeuden harjoittaja.
Jos alat taas sooloilla, teen sinusta tuusan nuuskaa. Ymmärsitkö?
- Minulla on idea. - Olen peloissani.
Se on hyvä. Lupaan sen.
Osoitat sillä Octopusia.
Ammut hänen päänsä pois käskystäni.
Sitten alkaa hääyömme, kulta.
Niin, kulta. Hääyömme.
Kuka helvetti sinä olet? Oletko Octopusin tyttöystävä?
Kyse ei ole sellaisesta.
Tämä on minusta hauskaa. Tulemme, teemme sen näyttävällä tavalla, -
- teemme vaihtokaupan ja poistumme. - Ehkä yrität vain tapattaa itsesi.
- Luoja. Eikö sinulle jo valkene? - Pitäisikö ampua?
- En tiedä. - Ei ampumista, senkin alkueläimet.
Ei merkkejä Octopusista.
Olemme hukanneet paljon aikaa, jos häntä ei näy.
Kun hän tekee sen, olemme valmiina.
- Tuolla ampuisi kuunkin alas. - Tähtäykseni on loistava.
Onko jokainen hiton nainen tässä hiton loukussa menettänyt järkensä?
- Ei, olemme vain varustettuja. - Kulta, hän käyttää sinua hyväkseen.
Tietysti. Johdan tuottoisaa operaatiota ja olen silmänruokaa.
Kävelen pois ja saan tohtorin tutkintoni rahoitettua.
Sano tuolle kantolaitteelle, että antaa minulle laatikon.
Sinä alat kävellä kauas pois sen eläimen luota.
Hän tappaa sinut. Hän tappaa kaiken.
Hyvä on. Minusta sinä vain otat tämän liian vakavasti.
Anna heille vaasi.
Pomo käski ampua tässä vaiheessa.
Mene autoon.
Kukaan ei mene mihinkään.
Floss, hae minulle se vaasi.
- Mene autoon. - Anna Herakleen veri minulle heti!
- Kävele. - Herakles?
Luulin aina, että se on Herkules.
Sinä.
Sand, löysit haarniskasi. Käytä sitä.
Mitä sinun ja naisten välillä on?
Octopus, olit oikeassa.
Olemme virheitä. Meitä ei olisi pitänyt olla.
- Sir, tämä on hullua. - Rauhoitu.
Hän ei halua tapattaa poliiseja.
Et tee tästä helppoa.
Anna mennä, pentu.
Tämä päättyy tänä yönä.
Olet oikeassa. Minä olen Octopus.
Minulla on kaikkea kahdeksan.
On helvetinmoinen laukaus ja laukaus helvettiin.
Ja yksinkertaisesti naurettavaa.
Nyt!
Olet hölmö, Octopus. Meidän täytyi vain saada sinut ja miehesi esiin.
Liikettä.
Antaa paukkua, pojat.
Poliisipäällikkö Dolan, tyttärenne on täällä.
- Tarvitsemme lisää miehiä tänne! - Kulta, et halua olla täällä.
Vitsailetko, isä? Oletko unohtanut, mitä teen työkseni? Hän voi tarvita minua.
Olisit vain hänen tiellään. Hän ei halua sinua tänne.
Et tiedä sitä. Et tunne häntä. Et tiedä yhtään mitään.
- Pysäyttäkää hänet! Tuokaa hänet takaisin! - Selvä, sir.
Löysiä munia.
Viimeinkin.
Mitä?
Mukava sijoitus, Sand. Se läpäisi ensimmäisen kenttäkokeen.
Eiköhän kuolla!
Voi luoja. Ei.
Äiti.
Taitaa olla viimein aika riisua haarniskasi, Sand.
Kadotit jotain.
Vanha Kurtzman voi ottaa sen takaisin.
Ehkä voisin pitää tätä silloin tällöin.
Mutta tämä ei tee minusta tyttöäsi.
Ellen, oletko kunnossa?
Hyvästi, Sand.
Hyvästi, Denny.
Hyvästi, Spirit.
- Onko hän Saref? - Tee tämä mielikseni, Dolan. Päästä hänet.
Hän pelasti minut ja maailman.
Oli sinullakin osuutta asiaan.
Hyvä on, kunhan pysyt poissa tieltäni.
Kuka hitto se nainen oli?
- Vain vanha ihastus. - Hän näyttääkin todella vanhalta.
- Rakastan sinua, kulta. - Minua ja kaikkia muita tapaamiasi naisia.
- Olet ihmeellinen. - Sinäkin teit hienoa työtä, keltanokka.
Paskiainen.
Aloitamme alusta.
Kuka tietää, mitä teen?
Kaupunki herää valittaen kuten aina.
Loputtoman äänekkäänä.
Loputtoman elävänä.
Se on kaikki, mitä minulla on.
Ainoa toivoni.
Ainoa uskottuni.
Octopusin salaisuudet kuolivat hänen mukanaan.
En tiedä, mikä olen tai kauanko minulla on aikaa. Kenties elän ikuisesti.
Toivottavasti en. Sitä ei kenenkään pitäisi saada.
Sitä ei kenenkään pitäisi haluta.
Denny Colt on kuollut. Olen nyt jotain muuta, -
enkä voi koskaan antaa sydäntäni muille kuin kaupungilleni.
Se on aina minun, kuten minä olen sen.
Se omistaa ruumiini ja sieluni.
Se on elämäni rakkaus.
Se on kaupunkini.
Ja minä olen sen sielu.